Mit hjem er her i Mississippi.
Jeg har boet mange andre steder,
New York, LA, San Francisco, Chicago,
men dette sted definerer mig.
June-bug.
Jeg fik ham, da han var fire og en halv måned gammel,
underernæret, men han havde attitude.
Han har en skøn gangart.
Det er duften af græs om foråret,
lyden af fugle.
Jeg ved bare, jeg er hjemme.
Min forældre boede her på ejendommen,
og I vil ikke kunne forstå mig
uden at forstå, hvor jeg blev skabt.
Enhver religion har en skabelseshistorie.
Hvad fortæller de historier os om,
hvem vi er, og hvor vi kom fra?
Jeg drager ud for at opdage, hvor vi begyndte.
Jerusalem anses som Eden, som paradis.
For at afdække civilisationens ældste rødder...
Det her er den mayanske bibel.
Det er mayaernes skabelsesberetning.
...for at finde selve religionens skabelsesberetning.
Folk bor bogstavelig talt sammen med deres forfædre.
Og jeg går tilbage til tidens begyndelse.
Hinduer tror ikke på én skabelse.
De siger, der er skabelsescyklusser.
For at se om videnskab og religion kan eksistere side om side.
Big Bang er ikke skabelsen, da vi ikke ved,
hvad der kom forud.
Vi er milliarder på denne planet.
Det er svært at tro på, at vi alle kom fra én mand og én kvinde.
Men det gjorde vi.
Hvem var de?
Hvornår, og hvor levede de?
Jødiske, kristne og muslimske traditioner siger vi kommer Adam og Eva.
Første Mosebog siger, at de kom fra et sted kaldet Eden,
nær floderne Tigris og Eufrat,
et sted i det gamle Mellemøsten.
Ingen har endnu fundet Edens Have,
selvom mange har forsøgt.
Men hvorfor ønsker vi at finde den?
Grunden er interessant.
Edens Have repræsenterer ikke blot menneskehedens begyndelse,
men begyndelsen på vores samtale med Gud,
og at finde ud af, hvornår, og hvor det fandt sted,
ville fortælle os meget om, hvem vi er.
Så jeg rejser til Jerusalem.
Det er en af verdens ældste byer.
Vi ved, at folk har boet her i mere end 7.000 år.
I dag er det den jødiske verdens religiøse centrum.
Det var her Første Mosebog blev nedskrevet,
for omkring 2.500 år siden.
Arkæolog Jodi Magness tager mig med til Den Hellige Gravs Kirke,
hvor der er en mindre kendt forbindelse til Edens Have.
Så det er kirken, som indeholder Den Hellige Grav.
Mange kristne mener, at dette er stedet, hvor Jesus blev korsfæstet og begravet,
men en anden gammel tradition siger, at også Adam ligger begravet her.
Det område, vi går ind på,
ligger under Golgata,
som er klippefremspringet, hvor de kristne mener, Jesus blev korsfæstet.
Og dette kaldes Adams Kapel.
Der er en tradition, som har rødder langt tilbage i kristendommen,
som forbinder dette sted til Adam, den første mand.
Da Jesus blev korsfæstet på stenen ovenover os...
Ja?
...flød hans blod ned gennem en sprække i stenen,
og Adam, den første mand, lå begravet nedenunder,
og da Jesus' blod flød ned på Adam,
da genopstod Adam.
For næsten 1.700 år siden,
da den romerske kejser Konstantin byggede kirken,
lavede han også et helgenskrin rundt om sprækken i Golgata,
Adams Kapel.
Men modsiger det ikke afsnittet i Biblen,
som siger, at Edens Haven lå
et sted nær Eufrat og...
- Tigris. - Tigris.
Den udgave, der endte i Første Mosebog,
lader til at placere Edens Have et sted i Mesopotamien,
som nu er Irak.
Hvordan tror du, at traditionen
om Adam er endt her i Jerusalem?
Adam har sikkert en meget speciel forbindelse til Jerusalem.
Edens Have, eller paradis,
konceptualiseres som stedet, hvor Guds tilstedeværelse hviler.
I den tidlige Jødedom, under Jesus' tid,
lå Guds tilstedeværelse i templet på Tempelbjerget,
og derfor blev Jerusalem betragtet som Eden, som paradis.
Så du siger, at Eden også kunne være en metafor?
Ja, selvfølgelig. Adam var det første menneske
og på hebræisk betyder Adam mand.
Vent.
Du sagde lige noget.
Ordet betyder bare mand.
- Ja. - Adam.
Altså, navnet Adam,
hvis du fjerner A og efterlader D-A-M,
så betyder dam blod på hebræisk.
Og hvis man tilføjer A-H til sidst,
Adamah betyder land.
Land til blod.
- Jep. - Okay.
Kunne historien om Adam og Eva, der bliver bortvist fra haven
også have en metaforisk betydning?
Adam og Eva levede i et frugtbart område.
Men da de spiste frugten fra det forbudte træ,
blev de bortvist og tvunget til at dyrke jorden.
Sagt med andre ord, blev de de første bønder.
Jeg er på vej til et område, hvor forskere udgraver
nogle af menneskehedens ældste landbrugssamfund,
i det centrale Tyrkiet.
Jeg er interesseret i at finde ud af, om landbrugets fødsel
og begyndelsen på troen på Gud er forbundet.
Kunne dette have været Eden?
Amy?
Hej, kom herover.
Arkæolog Amy Bogaard har gravet med et hold
her ved Çatalhöyük i to årtier.
- Velkommen til. - Tak.
Så, Çatalhöyük,
9.000 år gammel bosættelse.
9.000 år gammel.
Fantastisk, ikke sandt?
I dets fulde størrelse er det 13 hektar.
Det svarer til 20 fodboldbaner.
- Okay. - I dets fulde størrelse.
Amerikansk Football-baner eller fodboldbaner?
Det ved jeg ikke.
Sikkert fodboldbaner.
Men de er alle stort set samme størrelse.
Du kan se, at husene stod tæt sammen.
Der er ikke meget plads mellem dem.
- Der er ingen plads mellem dem. - Rigtigt.
De havde hverken vinduer eller døre.
Hvert hus havde en indgang ovenfra.
- Havde de? - Ja.
Çatalhöyük var en by uden gader.
De, der boede her, gik henover tagene.
Tagene var også, hvor arbejdet foregik.
Çatalhöyüks indbyggere var nogle af verdens første byboere.
Men jeg vil vide, om de også var nogle af de første troende.
Troede de, at deres verden blev skabt af en gud?
Amy tager mig med hen til et hus, som måske indeholder svarene.
Hvad er pointen med det
rød-kantede hul, der ligner et meget...
Det har et bestemt formål.
Det er en typisk detalje
fundet i Chatal, som er et sted til at skjule ting,
de gemte vulkansk glas,
da det er værdifuldt materiale til at skære med.
- Man finder det ikke over alt. - Netop.
De vigtigste gemmesteder arkæologer har fundet i Çatalhöyük
er under sovestederne.
Hvad er de huller deroppe?
De er gravsteder, gravhuller.
Vent lige lidt.
Der er da ikke plads til et menneske der. Måske en baby.
Måden, de fik et voksent menneske, til at passe,
var at binde det meget stramt i en bøjet stilling,
og hullerne åbnes fra tid til anden,
og nye personer tilføjes gennem husets levetid.
Folk begraves under platformene,
så folk bogstavelig talt bor sammen med deres forfædre.
Det lyder, som om det har religiøst indhold.
Jeg tror, du har ret,
og det rejser spørgsmål, om det vi kan kalde ritualer,
som virkede til at have været vigtige for livet i et sådant samfund.
Kunne disse begravelser være bevis på troen på Gud?
Antropolog Harvey Whitehouse forsøger at forstå tankegangen
hos disse tidlige byboere.
Det her er en rimelig autentisk model af,
hvordan et typisk hus i Çatalhöyük ville have set ud.
Det er den slags genstande,
vi ville have forventet at finde i et af husene.
Herovre har vi eksempler på vægkunst.
Her har vi tyrehoveder.
Vi finder dem ofte sat ind i væggene.
Jeg har i et tilfælde set dem arrangeret
som et beskyttende skjold rundt om en af de her ryddede områder,
og vi ved, at de bruger disse steder som soveplads.
Harvey, du er antropolog.
Så du går op i,
hvordan folk er mentalt set, ikke?
Min fantasi løber løbsk i et miljø som det her,
for jeg har set de ting, der kommer ud af væggene,
og som de har taget ud af gulvene.
Vi ved, at der var meget interessante ritualer,
hvad angår begravelser af mennesker,
men de objekter ville til tider blive taget ud.
Vi ved ikke, hvad de gjorde med dem,
men i mange tilfælde blev de meget forsigtigt lagt tilbage.
Det er nærmest, som om det ikke bare var et sted at bo,
men en form for levende tempel.
Du brugte ordet "tempel".
Tempel.
Hvad er et tempel, hvis ikke
et miljø, hvori det rituelle liv for et samfund udføres?
Og jeg mener, det er, hvad der foregik i disse huse.
Her i Çatalhöyük foregik der
tydeligvis alle mulige ritualer,
især begravelsesritualer,
men der er ingen tegn på organiseret religion,
så spørgsmålet er stadig ubesvaret.
Tillod religion mennesket
at leve sammen og dyrke afgrøder?
Eller medførte civilisationen vores tro på Gud?
Mens jeg var i Çatalhöyük, hørte jeg om en anden udgravning
blot et par hundrede kilometer østpå, som måske havde nogle svar.
Det er en 11.000 år gammel bebyggelse mellem Tigris og Eufrat,
det bibelske område for Eden.
Vi er nu i indhegning D,
den bedst bevarede af vores indhegninger,
så vi har C-14 data som angiver tiden til
9.400 f.Kr., plus eller minus.
Det hedder Göbekli Tepe,
og her finder jeg måske beviser på de første øjeblikke,
hvor mennesket tilbad Gud.
Arkitekter i stenalderen byggede 20 monument-cirkler her
med store t-formede søjler.
Arkæolog Lee Clare fører holdet, der forsøger at afkode hemmelighederne.
De to centrale søjler står i midten af en rund, oval bygning,
og murene, der omgiver den,
har regelmæssigt mindre t-søjler.
Frygtindgydende dyr blev hugget ind i nogle af søjlerne.
Men stenenes t-form repræsenterer måske mennesket.
De kunne være mænd eller guder.
Hvis man ser nøje efter på toppen, så er T'et hovedet,
og så har vi den brede side, hvor armen kommer ned.
Man kan se et bæltespænde her.
De kunne være mytologiske forfædre.
Alternativt kunne de være de første guder,
som disse folk tilbad
i denne cirkulære struktur.
Lee og de fleste arkæologer mener, at stencirklerne blev brugt til ritualer,
men ingen lader til at have boet her.
Folket i Göbekli Tepe var jægere og samlere,
ikke fastboende bønder, så hvorfor byggede de et permanent sted at tilbede
knyttet til et sted?
Det er et af hovedspørgsmålene, vi stiller os selv her.
Hvorfor kom de hertil?
Sagen er, at samfundene på denne tid
voksede sig større, og der var mere konkurrence om ressourcerne,
og fordi samfundene voksede, var der risiko for konflikt.
Folk har svært ved at holde styr på forhold,
at holde styr på netværk.
Den voksende befolkning betød, at folk, der knap nok kendte hinanden,
var nødt til at arbejde sammen.
Det var dømt til at give konflikter.
Göbekli Tepes religiøse ritualer har måske taget toppen af konflikterne.
Måske for første gang i menneskets historie
har folk fra forskellige grupper fundet sammen om en fælles tro,
og i de første religionsbevægelser
har de måske delt historier om, hvor de alle kom fra,
historier, der hyldede en delt fortid
og førte dem sammen mod fremtiden.
I Göbekli Tepe finder vi tegn på religiøs tilbedelse
længere tilbage end 11.000 år,
længe før der var muslimer, kristne,
jøder, hinduer og buddhister.
Folk fandt sammen for at tale, spise og tilbede.
Det kan altså være, at drivkraften
bag vores største bedrift, civilisation,
var Gud.
Men i dag deler vi ikke længere én skabelseshistorie.
Vi lever i et globalt samfund, der består af mange forskellige kulturer,
og videnskaben har givet os et nyt perspektiv på skabelsen.
Den påstår endda at kende hemmeligheden bag vores kosmiske oprindelse.
Kan videnskab og religion blive enige om skabelsen?
Historien bag vores skabelse har forundret mig, siden jeg var lille.
Det begyndte lige her,
i en kirke i Greenwood i Mississippi.
Jeg var på deres alder, da det skete.
Jeg kan huske, præsten læste højt fra Første Mosebog.
Der er 807.361 ord i Biblen.
Det kræver ikke 807.000 ord,
for at tro på Biblen.
Det kræver kun ti ord.
"I begyndelsen"
"skabte Gud..."
Deltager I alle?
"...himlen og jorden."
Men for mig var det en forundrende gåde.
Et øjeblik var der intet, det næste var alt der.
- Du ser godt ud. - Jeg gør mit bedste.
Hvis Gud skabte universet,
hvem skabte så Gud?
Da jeg blev ældre, hørte jeg, forskere havde fundet bevis på Big Bang.
Ifølge den teori
udsprang hele universet fra ét enkelt punkt
i en øjeblikkelig flammende skabelse.
Og nu, hvor videnskaben ved så meget om vores kosmiske oprindelse,
hvilken plads er der så for en religiøs udgave af begyndelsen?
Jeg vil vide mere om islams skabelseshistorie,
så jeg tager til Kairo.
En af de største og ældste byer i den muslimske verden.
Islam har dybe rødder i videnskaben.
Muslimske astronomer kortlagde himlen
kort efter Muhammeds tid.
Jeg havde ikke bemærket det før. Hvad er det?
Al Hussein-moskéens minaret.
Harvard-historiker i islam, Ahmed Ragab,
tager mig med hen til et af Kairos spirituelle centrummer,
Al Hussein-moskéen.
De begynder ved at danne rækker, der har retning mod mekka,
og rækkerne er alle lukkede.
Der må ikke være nogen huller.
- Mellemrum? - Ja.
Sagt med andre ord, de står tå mod tå.
Ja.
Muslimer kommer her dagligt
for at takke Gud for alt, hvad han skaber.
Bagefter går nogle rundt om hjørnet
til den to et halvt århundrede gamle El Fishawy-kaffebar.
Fortæl mig om islams skabelseshistorie.
I islam begynder historien med en massiv røgsky
...hvorfra himlen og Jorden bliver trukket,
hvorefter Jorden får dens form,
før væsnerne skabes.
Interessant nok er det meget kosmisk.
Ja.
Man tænker med det samme på de støvskyer
i kosmos, der skabte verdenerne.
Idéen om disse massive skyer og de ting, der kommer ud af dem,
er faktisk fremtrædende i mange mytologiske traditioner verden over,
og det er en del af islams skabelseshistorie.
I islam eksisterer skabelsesøjeblikket
sammen med det videnskabelige syn på Jordens dannelse.
Det samme gælder for traditioner meget ældre end islam.
Aboriginerne har boet i det centrale Australien
i titusinder af år.
De har fortalt historien om landets skabelse
så længe, som nogen kan huske.
Der er smukt her.
Min bedstefars familie har varetaget dette sted,
og nu er det givet videre til mig.
Warren Williams og Arrernte-folket kalder dette sted deres hjem.
Det her sted er så stort, at man næsten skal se det fra rummet.
Man kunne nok se det på et satellitbillede.
Ja.
Kulturel astronom, Duane Hamacher,
forsøger at forbinde aboriginernes historie med moderne videnskab.
Så Warren tager ham hen til stedet, hvor hans forfædre sagde, det begyndte,
en skålformet dal kaldet Tnorala.
Arrernternes tradition er at fortælle deres skabelseshistorie om aftenen,
når de ser deres skabere, himmelvogterne.
Himlen i aften
bliver rigtig god.
De kommer alle ud nu.
Historien finder sted i en æra kaldet Drømmen,
da himmelvogterne boede i Mælkevejen.
Drømmen er en skabelsesperiode, hvor alt var ved at begynde,
da kvinderne dansede til ceremonien,
og en af dem havde en lille baby i armene.
Hun lagde babyen i en Turner...
Det er en trækrybbe,
men al dansen fik det til at vibrere,
det rystede Mælkevejen, og Turneren faldt ud,
og den faldt ned på Jorden og lavede det krater, vi nu ser.
Det er fascinerende, for ifølge forskerne,
var det en asteroide eller komet, der ramte jorden,
og den skabte en stor eksplosion,
og dette meteorkrater.
Duane vil vide mere om krybben, Turner,
som Warren og hans forfædre anser som deres oprindelse.
Den her.
Mælkevejen kan ses meget tydeligt,
og det ligner en krybbe set forfra
der falder ud af Mælkevejen.
I vestlig astronomi kalder vi det Corona Australis.
Stjernebilledet betyder den Sydlige Krone.
Men du har ret, det ligner, en krybbe der falder ud af Mælkevejen.
Det ligner en opadvendt krybbe.
Ved daggry beder Duane Warren om at vise ham,
hvor babyen fra stjernen landede.
- Lige igennem her? - Ja.
Lad os få et kig på det.
Det er lige i midt i meteorkrateret,
geologer kalder Gosses Bluff.
Er det her stedet?
Ja, det er her, det begyndte.
Stenene ramte her og formede det her.
Og den første mand blev skabt,
den første kvinde blev skabt,
og nu er jeg her på grund af dem.
Det begyndte her, hvor den faldt ned fra himlen og lavede det her.
Videnskaben har aldrig anset disse gamle skabelseshistorier
for at være troværdige,
og det, vi opdager, er, at skabelseshistorien
set fra aboriginernes synspunkt og videnskabens synspunkt,
såsom her i Tnorala, er identiske. De er præcis det samme.
For arrernte-folket begyndte livet her,
og traditionen kræver en hilsen til forfædrene,
når man træder ind på dette hellige område.
Hej!
Videnskaben kan eksistere side om side
med aboriginernes og islams fortællinger om vores oprindelse.
Nu er jeg interesseret i videnskab og den jødisk-kristne skabelseshistorie.
Så jeg er taget til Rom,
hvor Michelangelos storslåede loft i Det Sixtinske Kapel
afbilleder Første Mosebog.
På seks dage skaber Gud lys,
solen, månen og mennesket.
Jeg er kommet for at tale med pavens videnskabschef,
Monsignor Marcelo Sanchez Sorondo.
Du er kansler for pavens forskningsakademi.
Præcis.
Hvornår begyndte det, og hvorfor?
I 1603.
1603?
Og tre, ja,
og lederen af første generation var Galileo.
Idéen var at have et nyt akademi
til at udvikle den videnskabelige forklaring på ting.
Så vi har to forskellige tilgange til skabelseshistorien.
Der er Første Mosebog og så Big Bang.
Big Bange er ikke skabelsen,
da vi ikke ved,
hvad der gik forud for Big Bang.
Netop mit spørgsmål.
Og af denne grund
har skabelsen intet at gøre med Big Bang.
Den anden pointe er, at idéen om Biblen
ikke er en videnskabelig idé om skabelsen.
Sagt med andre ord, videnskaben kan ikke bevise eller modbevise den.
Netop. Det, vi fortæller i Biblen, er idéen om skabelsen,
men teologisk set,
ikke videnskabeligt set.
Tak. Mange tak.
Den katolske kirke anser ikke længere Første Mosebog
som den bogstavelige beskrivelse af skabelsen.
Faktisk var den første forsker, der talte om Big Bang,
George Lemaître, præst,
og medlem af pavens forskningsakademi.
Hvordan passer troen på Gud ind i moderne kosmologi?
Så dette utroligt høje loft,
er som at række ud efter himlen.
Ja, det kan man sige.
Det er en repræsentation af himlen.
Af en teologisk himmel.
Jeg mødes med fader Giuseppe Tanzella-Nitti,
en forsker ved Vatikanets observatorium.
Jeg er meget fascineret af dig.
Du er astronom og mand af kirken.
Ja. Jeg studerede
radiogalakser, kvasarer, ekstragalaktiske objekter,
og det var en anden form for himmel.
Jeg husker, at når vi tog et galaksespektra,
plejede jeg at bede, mens vi ventede
og sige: "Gud, jeg takker Dig for dette vidunderlige univers."
Du må på et tidspunkt have haft et spørgsmål
om skabelseshistorien.
Vi mener, der er et stort skisma
mellem den bibelske forståelse af skabelsen,
og den videnskabelige,
Big Bang, og det er alt sammen forskelligt.
Skabelsen set fra et teologisk synspunkt
er fuldstændig kompatibel med Big Bang,
da man altid har brug for en første årsag.
Gud, skaberen, er uden for rum-tid.
Det er før nogen tid,
så skabelsen er en evig handling,
da skabelsen er måden, hvorpå Gud konstant holder universet.
For Giuseppe og hans fæller
har kosmologi ikke blot plads til guddommelig skabelse,
men tilbyder nye måder at forstå Gud, som herren over rum og tid.
Jeg kan lide, hvad fader Giuseppe siger om, at skabelse er evindelig,
at det ikke begyndte og sluttede med Big Bang,
at det er Guds evindelige aktivitet,
som omfatter evolution.
Han siger, at Gud ikke eksisterer udenfor rum og tid.
Gud er rum og tid.
Idéen om at skabelsen er evindelig lyder som en ny tanke,
men det er det ikke.
Dybt inde i Guatemalas regnskov
afslører glemte byer de gamle mayaers uendelige skabelser.
Hvad hvis der ikke var ét skabelsesøjeblik, men mange?
Jeg er på vej til at udforske resterne af mayaernes imperium...
Vi skal hen til et lille sumpet område
...hvor en ny opdagelse kaster lys over deres skabelseshistorie.
Få veje skærer i dag gennem den tætte jungle i det nordlige Guatemala,
men arkæolog Richard Hansen fortæller, at for 2.000 år siden
var dette en af verdens største byer.
Vi anser Los Angeles og New York som moderne byer,
men de anså deres byer som det samme.
De havde vandledninger og motorveje.
- Havde de? - Det første store vejsystem i verden.
Velkommen til El Mirador.
Pyramiden er en af de største strukturer i verden,
hvad angår volumen.
Den er lige under en kilometer lang ved fundamentet.
Ved en udgravning i området kaldet El Mirador
har Richard fundet resterne af en gammel by,
som mayaerne kendte som slangeriget.
Arkæologisk set, er stedet så rigt,
at han har slået permanent lejr i junglen for at udforske det.
Det her er laboratoriet.
Her er vores læge.
Hvis man har et problem, ordner han det lige her.
- Virkelig? - Han er en fremragende læge.
Jeg har det her...
- Miguel. - Miguel?
Morgan.
Morgan Freeman, si.
Rart at møde dig.
Ja, det var rart at møde mig, ikke?
Ja, det var meget rart at møde dig.
- Er du klar? - Lad os gøre det.
Richard tager mig med ud for at se noget, han kun lige har opdaget.
Det her er en af de mest interessante udgravninger, vi har lige nu.
Du godeste!
Det her er kunst, der blev udskåret i gips hundredvis af år for Kristus,
og det har utrolige scener, der viser hele den mayanske religions gudekreds.
Så, det vi taler om her,
er den egentlige skabelseshistorie.
Det her er mayaernes Bibel.
Det her er mayaernes skabelseshistorie
med alle guderne, der kræves for at fortælle historien.
Ja, det er utroligt.
Hvis man bare tænker over det faktum,
at det ikke blev lavet i det 15. eller 16. århundrede.
Det blev lavet for mindst 2.000 år siden.
Det her er den ældste udgave af mayaernes
hellige skabelseshistorie, der nogensinde er blevet fundet.
Fokus er på to svømmere, der bærer på et afskåret hoved.
Det er dette hoved, der bragte os på sporet af,
hvem det kunne være.
Vi tror, det er Hunahpu.
Det er faren til heltetvillingerne,
der står for hele skabelsesprocessen.
Brudstykker af den skabelseshistorie findes selv den dag i dag
i et religiøst ritual, som jeg har fået lov til at tage del i.
Ritualet fortæller sagaen om majsguden,
der narres ned i underverdenen,
hvor hans hoved hugges af.
Hans sønner, heltetvillingerne, drager ud for at redde ham,
men de når kun til underverdenen ved at blive brændt til aske.
Asken repræsenterer heltetvillingerne.
Hun blander majsen med asken, og putter det i vandet.
Deres aske synker ned i vandet,
og der genopstår heltetvillingerne.
De vender tilbage til jorden med majsgudens hoved
og planter ham i jorden.
Det er fra denne majs, at de første mayaer opstod.
Nu er heltetvillingerne i floden.
Så det er, hvad de vil servere og sende rundt.
Ved at gøre det her bliver vi alle en del af heltetvillingernes historie.
Vi udfører ikke ritualer for at hylde Adam og Eva,
men heltetvillingerne var vigtige for mayaernes kultur.
Deres historie om død og genfødsel
hang sammen med væksten af deres hovedafgrøde, majs,
en skabelseshandling, mayaerne var afhængige af, hvert år.
Og Richard fortæller mig,
at deres arkitektur også fokuserede på skabelse.
Det var et afbillede af en kraftkilde, de så i himlen.
For at vise mig det, flyver vi 65 km til Tikal-byens ruiner.
Templerne her er arrangeret i grupper af tre,
en triade.
Richard, nu kan jeg fornemme,
at der er et mønster, men...
Der mangler noget. Hvad mangler jeg?
Ja, der er et mønster, Morgan.
Der er bestemt et mønster her, og det er konsistent gennem århundreder.
Der er en stor bygning herovre, hvor trapperne vender indad,
og en anden bygning herovre, hvor trapperne vender indad.
Okay, og en tredje, hvad?
Den tredje ligger foran os.
Der er den tredje struktur.
Den er blevet revet ned, selvfølgelig, den er væk nu,
men den store bygning lå foran os.
Den var ligeså høj eller højere
og bygget til at danne triaden, tre sten.
Richard og andre eksperter mener,
at dette arrangement af stentempler
er et bevidst ekko af trekanten af stjerner i stjernebilledet Orion.
I centrum af de tre stjerner er en glødende nebula,
en kosmisk sky af stjerneskabelse.
Vi ved fra nutidens mayaer, at der er et himmelsk hjerte.
- Orions indre. - Et himmelsk...
Det er i Orion-stjernebilledet.
Selv i dag, når mayaerne tænder et traditionelt bål,
starter de med at placere tre sten.
En skabelsesild udspringer fra deres centrum,
ligesom med triaden af stjerner i Orion.
Du siger, at mayaerne har denne triade,
den her manifestation af skabelse,
fra Orion-stjernebilledet?
Det ser ud som om, det var, hvad de kiggede på.
Vi ved, at de var meget bevidste om tre primære stjerner,
så mayaerne kunne genskabe det mønster med disse tre sten
i disse tre strukturer,
og det ser man igen og igen og igen.
De forbinder os med himlen.
De lader os se skabelsen rent symbolsk.
Når jeg ser mig omkring her,
forbløffes jeg over størrelsen på det, mayaerne skabte.
Enorme byer, kolossale pyramider.
Det var en civilisation, hvis religion var fokuseret på skabelse
og den fortsatte regeneration af skabelse.
Alligevel faldt det hele til jorden.
Alt, mayaerne skabte,
faldt i grus.
Det slår mig, at vi ikke bruger nok tid på at værdsætte
de veje, vores forfædre tog for at nå hertil.
Eller giver tak for de kræfter, der opretholder vores liv.
Men der er én kultur, der hver dag giver tak for skabelsen.
Jeg er i Varanasi i Indien for at se det.
Indien er hjem for en milliard hinduer,
den tredjestørste tro i verden.
Den har mange guder og mange skabelseshistorier.
En af de mest kendte har fokus på den flod, der giver dem liv,
Ganges, eller Ganga
Morgan, vi er nu ved floden Ganga.
Ganga.
Den helligste af alle floder
og centrum for hinduernes univers.
Den eksisterer kun, fordi den er den hellige, den rene,
den guddommelige fra himlen.
Den eksisterer kun, fordi...
- At du tror. - At du tror, det er sandt.
Det kan jeg lide.
Historiker Benda Paranjape tager mig med til en helligdom for Ganga.
- Forsigtig. - Ja.
Ganga er ikke kun en flod, men en gudinde.
Tanken er, at man bukker sig ned, selv før man træder ind i helligdommen,
men ikke for en kort person som mig.
Så kommer man ind her, hvor man ser Moder Ganga.
Hvad er det, hun har i øverste venstre hånd?
En lotusblomst.
- Det skal forestille... - Lotusblomst?
Et tegn på renhed.
Javel.
Fordi lotusblomsten udspringer fra mudder,
men den lader sig ikke plette af mudderet.
I starten troede hinduerne, at Ganga flød i himlen,
men hun blev holdt fanget af skaberguden Brahma.
Brahma besluttede så at sende floden Ganges ned til Jorden.
Men der er ét problem,
at Ganges havde så meget styrke,
og hvis hun kom ned på Jorden, så ville den drukne.
Så guden Shiva
blokerede Ganges' fald
og samlede vandet i sine hårlokker.
Så Shiva åbnede for en af sine lokker
og Ganges flød ud.
Hun er moderen, fordi hun føder alt.
Denne hellige flod kom fra
floden i himlen, som vi kalder Mælkevejen.
De siger, at Mælkevejen er et spejlbillede,
af vandene som ligger endnu længere ude.
Forskere har dateret universet til
at være omkring 14 milliarder år gammelt. Eller deromkring.
Hvor gammelt siger hinduerne, at det er?
Hinduerne tror ikke på én skabelse.
De siger, at der er skabelsescyklusser...
- Okay. - ...og den oprindelige skabelse
kunne være 8,6 milliarder år gammel.
Hele denne skabelsesmyte
er meget vanskelig at forstå,
fordi vi siger, at guder som Brahma har skabt universet,
men så stiller de spørgsmålet: "Hvem har skabt Brahma?"
- Javel. - Og så...
Det er jo altid spørgsmålet.
Skabelsen sker, og derefter sker guderne.
De siger, at da vismændene var i trance
fik de en åbenbaring om, hvordan skabelsen skete.
Men da det er et andet bevidstheds niveau,
vil du og jeg, vi almindelige, ikke forstå det,
så vi tror på, det er større end os.
Hinduernes filosofi er ikke at forsøge at løse
gåden bag skabelsen, der skete for længe siden.
Det er at give tak for de kræfter, hver dag,
der lader os være her og støtter os i vores liv,
deriblandt Ganges-floden.
Du kan komme lidt tættere på.
Vi skal se ritualet, de kalder aarti.
- Aarti? - Ja.
Det betyder at vise guden lampen.
Aarti har fundet sted på den hellige flods bred
hver aften i hundreder af år.
Bønnen går:
"Gud, Du er som min fader, Du er som min moder."
Min moder.
Du er hele min eksistens.
Dig. Jeg er som en skygge.
Jeg er et kar.
Der indeholder dig.
Det er vidunderligt.
Syv præster tilbyder alle elementerne til Ganges.
Vand, luft, jord i form af blomster,
og den vigtigste, lys,
som repræsenterer vores sjæle.
Ved ceremoniens slutning samles folk ved vandkanten
for at placere deres sjæls lys i en lille båd.
Det er vores individuelle måde at ofre os selv til floden,
og lys, der giver vores sjæl til floden.
Det er min sjæls lys.
Min sjæl, og den siger, at du skal tage den,
hvorhen du synes er bedst.
Hinduernes udgave af skabelsen tiltaler mig.
Den siger, at guderne ikke var her under den oprindelige skabelse.
De har en skøn talemåde fra Rigveda
om begyndelsen.
Der var hverken ikke-eksistens
eller eksistens.
Det siger, at idéen går ud over den menneskelige definition,
ud over menneskets intellekt.
Bare accepter det.
Hvor kom vi fra?
En mand og en kvinde bortvist fra paradis,
som begyndte at dyrke jorden?
Heltetvillinger, der plantede majs, for at starte en civilisation?
En mægtig flod, der giver liv til et helt folk?
Idéerne om, hvor vi kom fra er de ældste historier, vi har.
De er delte ord og fjerne minder,
der er limen for vores civilisation.
Vi deler ikke alle den samme skabelseshistorie.
Vi kommer alle fra forskellige steder,
men vi er alle, uanset hvad vi tror på,
fælles om én ting,
vidunderet og taknemligheden for, at vi overhovedet er her.
Det er mit håb, at folk vil åbne deres hjerter og sind
og se at
vores trosretninger ikke behøver at adskille os.
De har styrken til at forene os
så vi kan opnå utrolige ting sammen.
Som det var i begyndelsen, nu er og vil for evigt være
en verden uden ende.
Oversat af: Jonas Christensen